LØRDAG, 29. APRIL 1916.
ETTER TRE DAGERS KONSTANT BOMBING,
FORSTERKET AV 16000 SOLDATER FRA ENGLAND,
MÅ OPPRØRSLEDELSEN TREKKE SEG TILBAKE FRA GPO.
IRLAND ER NÅ UNDER MILITÆRKOMMANDOEN TIL GENERAL SIR JOHN MAXWELL.
Vel?
Det som er igjen av GPO er et inferno. Hele gata er jevnet.
De vet at det er over, ikke sant?
I sine hjerter.
Vi må slåss med hjernene våre, i tillegg til hjertene våre.
Vel, det er avgjort.
Vi unngår flere dødsfall.
Prat med dem, Sean, på vegne av oss alle.
FERSK FISK DAGLIG
-Liz, jeg... -Nei, jeg angrer ikke på noe.
Og fremad marsj.
Takk. Ja, jeg er takknemlig for at du informerer meg.
-Takk, Mrs. Magee. -Bare hyggelig, sir.
Overgivelse?
Jeg har tatt meg friheten å skrive våre oppsigelsesbrev.
Gjorde vi ikke bare det vi fikk beskjed om?
Vi var uansett de som gjorde eller ikke gjorde.
Jeg prøvde å advare deg flere ganger, undersekretær,
og hovedsekretær Birrell, om farene.
Det vil være opp til en gransking å avgjøre sannheten om det.
Når ble granskinger interessert i sannheten?
Gjør det som er hederlig, Hammond.
Er det ikke mer hederlig, sir, med tanke på din oppsigelse,
at jeg sørger for videre administrasjon av landet?
Jeg har alltid bare fulgt ordre.
Du kan gå nå, Hammond.
-Hva ser du på? -Ikke noe spesielt.
Vi har en luring her.
Slik føles et ekte skytevåpen.
Ubetinget overgivelse. Venn deg til det.
Skynd deg, frøken!
Beveg deg. Raskere.
Opp med farten!
Miss.
Miss, si til mor at du har sett meg og at jeg har det bra.
-Flytt på deg! -Kan du? Miss.
-Kjenner du ham? -Nei.
Neste.
-Navn. -Michael Collins.
Fortsett.
-Stephen. -Vennligst bli med meg.
Jeg insisterer på min rett som medlem av Irish Citizen Army...
Jeg er offiseren, Lizzy, du er fangen.
Jeg tar meg av insisteringen. Bare beveg deg.
Så du hadde ikke til hensikt å gifte deg med meg?
Jeg vet...
Jeg vet at ting måtte endre seg, men de kom til å endre seg uansett.
Og så gjorde du og vennene dine dette,
se på stedet, byen er i ruiner.
Lizzy, se på meg, jeg prater til deg.
-Jeg prater til deg. -Ikke rør meg!
To år. Jeg var borte i to år
-og kommer hjem til dette. -Det er større enn oss.
Jeg må samle kvinnene og sende dem hjem,
unntatt ringlederne og de som er farlige.
-Jeg drar ikke hjem. -Det gjør du.
Jeg gjør ikke det.
-Jeg drar ikke hjem! -Det gjør du!
Har du ikke sett tilstandene i landet?
-Jo! -Nei, det har du ikke!
-Du har penger... -Jeg kom tilbake til dette landet...
-Du drar. Du drar hjem. -Jeg gjør ikke det.
Kom deg ut!
Mahons, ma'am.
Vær så god.
Vil du ha litt til?
Du er en helgen, som mater folk i det fine huset ditt
når det var så knapt med mat.
Var det min bror som sendte deg?
Kirken hans, pater Mulcahy er på GPO, sa de.
Han lovet å hente sønnen min, men det har gått tre dager.
Vi bør faktisk dra hjem, i tilfelle vi får en beskjed.
Kom igjen.
Å nei, vær så snill, jeg kan ikke ta imot noe.
Å, vi er ikke et veldedig formål.
Mannen min er i hæren.
Vel, han gjør sin del, og vi gjør vår.
-Sylvester! -Jeg er veldig lei for det, ma'am.
Godt gjort.
Prisen har fordoblet seg siden i går.
Håper de husker alt dette når alt er over.
En bør ikke la venstrehånden vite hva høyrehånden gjør,
eller har du ikke den setningen i bibelen din?
Tusen hjertelig takk.
Vi kunne trengt litt hjelp på heltid.
Vi har ikke noen attester med oss.
-Minnie, er det? -Ja, ma'am.
La oss prøve. Sylvester finner en uniform til deg.
-Takk, ma'am. -Sylvester?
Elizabeth!
Takk, Patrick.
-Mr. Hammond. -Greta.
-Er det over? -Ja, det er det.
Det er en lettelse.
Har alt gått bra?
Vel, jeg antar det var litt verre i byen.
Har Miss Lacy hatt det behagelig?
Svært ubehagelig, spør du meg, og hun har vært syk.
Av hva?
Av det hun ikke burde gjort uten en ring på fingeren.
Unnskyld, sir, det er pratsomheten min som Mrs. Hammond kaller det.
-Mrs. Hammond? -Ja, sir.
Jeg sjekker gjesten vår først.
SHIP STREET FENGSEL.
Holdt.
Jeg beklager at jeg var ulydig på rådhuset.
Kanskje du valgte rett.
Vi har vært låst inne på dette fryktelige stedet hele uka.
Si meg, hva er nyhetene?
Vi holdt ut uka.
Kom.
-Kom og vær med oss. -Takk.
Jeg er så lei for det.
Jeg ante ikke at det ville ta slik tid, jeg lengtet etter å returnere.
Jeg prøvde å ringe, men Vanessa tok ikke telefonen.
I det minste var du trygg.
Jeg tenkte det ville vært bedre å bli sprengt.
-Jeg vet, beklager. Hun kan være... -Hva?
-Hva kan jeg være? -Vee!
Hva kan jeg være, Charles?
Du kom for å se hora di før din egen kone.
-Vær så snill. -Vanessa, vær så snill.
-Jeg vil ha henne ut av huset straks. -Du virket opptatt med spillingen.
-Jeg vil ikke bli lenger enn jeg må. -Har du følelser for henne ennå?
-Nei, selvsagt ikke. -Vel, da vil jeg ha henne vekk.
-Elskling, ikke vær tåpelig, hør... -Ikke!
Jeg synes bare vi skal sitte og prate rolig om dette.
Vi blir heller ikke i dette gudsforlatte landet lenger enn vi må.
Jeg er øverste medlem av administrasjonen.
Nei, Charles, du sier opp.
Om uka ikke var nok til å ødelegge karrieren din.
Uten meg ville landet vært uten ror. Sir Matthew tryglet meg om å bli.
Er du den eneste rormannen landet har, måtte Gud hjelpe det!
Jeg er takknemlig, Mrs. Hammond, for at jeg fikk bli og for legen.
Jeg vil ikke ha pengene dine. Hva tar du meg for?
-Vennligst forlat huset mitt! -Jeg er på vei.
May.
Kommer du ikke til sengs, Charles?
Hva har...?
Hva har hun som jeg ikke har?
Dumme meg.
Hun har et barn.
Men det er jeg som har sviktet deg, er det ikke?
Jeg har ikke gitt deg det du ville ha.
Vær så snill, ikke forlat meg. Jeg trygler deg.
Jeg trygler deg, Charles.
Vanessa, jeg forlater deg ikke.
Vanessa. Hør på meg.
Jeg synes du skal dra hjem til England.
Bare mens jeg ordner ting her.
Ja, selvsagt. Hva enn du vil.
Sir?
Mr. Sylvester sa aftenbrandy, sir.
-Og du er? -Den nye hushjelpen, sir.
Minnie.
Jeg visste ikke at vi så etter noen.
Jeg antar at du ikke var involvert i dette?
Jeg sparker alle ansatte som var det.
Nei, sir, jeg var ikke nær det, engang.
Sett det der.
Takk. Kan du skjenke, er du snill?
Tre, fìre, fem.
Sett den der.
Greit, takk.
Mamma?
Pater.
Jeg er lei for det, Mrs. Mahon.
Jeg kom for sent.
Peter ble skutt ved postkontoret.
Du kan selvsagt søke hos enhetslederen
om permisjon for begravelsen.
Mine dypeste kondolanser.
Kom inn og ta en kopp te.
Hei, Nellie.
May.
Jeg er så glad for at du er trygg.
Hva skal du gjøre?
Jeg kan ikke dra hjem.
Min far vil ikke ha meg der.
Jeg må krysse vannet, de har klostre der.
Til helvete med det. Du gir ikke barnet til nonnene.
Og til helvete med alle som dømmer deg, verden er i endring.
Tror du fortsatt noen kuler og bomber vil endre noe for meg?
For en hvilken som helst kvinne?
Din mor måtte gi deg bort, det er likt for meg.
Det er det ikke. Jeg skal støtte deg.
Finner de ut at jeg tok dokumentet for deg, havner jeg i fengsel.
-Det er vel én løsning, antar jeg. -Jeg har tatt meg av dokumentet.
Hva med vennene dine?
Pearse, guttene, bør du ikke støtte dem?
Hva kan jeg gjøre for dem i fengsel?
Kampen er over, men krigen har bare begynt,
og jeg har sett hvordan den skal kjempes.
På beina.
Navn?
Thomas Clarke.
Yrke?
Tobakkshandler og president av Den irske republikk.
Kle av ham.
Hva er du nå, Clarke?
President...
...av Den irske republikk.
Se på ham.
Alle dere jævler, se på ham!
Deres president.
Kongen av fenierne.
Jeg skal ta den drittsekken en dag.
Om de ikke tar oss først.
De drepte ham.
De drepte Peter.
Kle på deg!
-Mr. Brophy, jeg... -Renta har fordoblet seg igjen.
Jeg måtte vente på dagslys for at bankene...
Det er søndag. Bankene er stengte.
Men pappaen din eier en.
Var han noe bra?
Jeg forstår ikke, sir, hvor skal vi?
-Richmond Barracks. -Men jeg er ikke i reservetroppen.
General Maxwell ba meg reise tiltale mot opprørerne. Jeg trenger bistand.
Han vil holde rettssakene øyeblikkelig.
Selvsagt, sir. Takk, det er en stor ære.
-En tung ære, Wilson. -Ja, sir.
-Hvem forsvarer? -Ingen.
Maxwell insisterte på at de stilles for krigsretten,
så det kan gjøres raskest mulig.
-Hva med rettssikkerheten? -Unntakstilstand, Wilson.
Militærprosess.
Sylvester?
Hvor er Sylvester?
-Er min far hjemme? -Nei, sir.
Hent litt sherry til meg. Tørr. Og en tallerken med kjøttpålegg,
og et hardkokt egg til kontoret hans.
Ja, sir.
Kom inn.
Beklager, sir, men Mr. Sylvester sa det var alt vi hadde i spiskammeret.
Mens mor mater halve Dublin, sulter familien hennes.
Jeg trodde veldedighet skulle begynne hjemme.
Vent.
Kom hit.
Se på meg.
Det er deg!
Den lille tøsen.
Jeg er ikke en tøs, sir, du utnyttet meg.
Vær så snill, jeg trenger jobben.
Min far vil ikke at jeg jobber i vaskeriet.
Dessuten vil de ikke ta meg tilbake nå.
Jeg er desperat etter å komme ut av blokken.
Alle oppå hverandre, jeg har ikke noe liv der.
-Jeg vil gjøre noe med livet mitt. -Ikke uroe deg, det ordner seg.
Men å ha sin tøs i huset er ikke ønskelig,
det er bedre om du drar. Kom igjen.
Vent litt.
Jeg vil ikke at du skal være blakk.
Du er ei flink, lita jente.
Her.
-Ti pund? -Bedre enn en billig hatt.
Takk, sir.
-Mahon. -Sersjant?
-Søknaden din om velferdspermisjon. -Sersjant.
Den har blitt avslått.
Og de vil ha deg flyttet øyeblikkelig til første regiment.
Du reiser til Frankrike med én gang.
Hvem tar...? Hva med min sønns begravelse?
Hør, Mahon, om du vil stikke av,
kan jeg se en annen vei, si at jeg ikke kunne finne deg.
Nei, jeg kan ikke. Det er ikke et alternativ.
Kona mi er avhengig av separasjonstillegget.
Lykke til, i så fall.
Papirer, takk.
Kan jeg hjelpe deg, sir?
Ja, hva er alt dette?
Det er et midlertidig feltsykehus, sir.
På slottet?
Hæren prøver å ydmyke oss.
Det er Connolly, er det ikke, fagforeningslederen?
Han har fått koldbrann.
Men legen sier at om vi opererer, kan vi redde foten.
Hvorfor redde foten når dere ikke har tenkt å redde meg?
Vi har nok tenkt å redde deg.
Og jeg er sikker på at dere ikke skal.
Vi er britiske, Mr. Connolly. Vi følger loven, vi er ikke villmenn.
Hvem er du?
Charles Hammond, assisterende undersekretær.
Spillet har endret seg,
herr assisterende undersekretær.
Vi får se din sanne natur nå.
Hvordan våger du å bebreide meg?
Vi har gjor vårt beste for å være rettferdige.
Aner du hvilke problemer dere har voldt oss?
Oss alle.
Meg personlig.
Som jeg sa...
...herr assisterende undersekretær.
Din sanne natur.
Ei halv krone for vannet. Er dere tørste?
Små rotter.
Men dere må stikke hendene i lommene,
for dere får det ikke gratis. Hvem er tørst?
Ingen som er tørste?
Er du tørst? Ei halv krone, kompis...
...og har du ikke det, holder det med uret ditt.
Trodde ikke det.
Vi er veldig stille nå, er vi ikke?
-Ham. -Det er lykkedagen din.
Vær så god.
Drikk opp nå.
Hver eneste dråpe.
Skitne, små rotter.
Se ned. Ingen heltedåder.
Ikke gi inntrykk av å være noe annet enn en ydmyk frivillig.
-Navn? -Thomas Clarke.
Er denne mannen kjent for å være en planlegger, kommandør,
eller noe annet betydelig i opprøret?
Ja, sir.
Tre frem!
-Navn? -James Mahon.
Er han kjent for å være en planlegger, kommandør,
eller noe annet betydelig i opprøret?
Nei, sir.
Jeg kjenner ham igjen, sir.
Han er en av Connollys kommandører.
Takk, etterforsker. Tre frem.
-Navn? -Michael Collins.
Er han kjent for å være en planlegger, kommandør,
eller noe annet betydelig i opprøret, etterforsker?
Han er ubetydelig, sir.
Stephen?
Stephen!
Jeg hørte at du var her.
George.
Jeg er her for rettssakene.
Vi skal møte general Maxwell.
Jeg skulle vært der nå.
Hvordan har du det, Stephen, etter...
Etter hva?
Elizabeth, har du sett henne?
Hun er i fengsel.
Hvorfor?
Det var hennes valg.
Og lukk porten.
Har Mr. Butler returnert, Sylvester?
Nå nettopp. Han ba om å få kveldsmat til kontoret.
Han vil bli lettet over å høre at butikkene åpner igjen i morgen.
-Vi er tilbake til normen snart. -Det er en lettelse, ma'am.
Dolly, kom hit.
For Guds skyld, Edward, hva foregår?
-Pengene mine har forsvunnet. -Forsvunnet hvor?
Fra dette skrivebordet, stjålet, noen har trengt seg inn og tatt dem.
Du, med dine fattigfolk og veldedighet. En av dem gjorde dette.
Edward, de var bare på kjøkkenet og i gangen.
-Hvordan kunne de... -Den jenta, hushjelpen.
Hun så meg føre regnskapet. Hvor er hun?
-Hun kom ikke i dag. -Hvorfor sa du ikke noe?
Jeg er lei for det. Jeg antok at noen hadde gitt henne fri.
-Det hadde jeg ikke. -Jeg ringer politiet.
-Edward, vær så snill. -Hva heter hun, hvor bor hun?
-Minnie, var det ikke, mor? -Minnie, hva?
Døren, Sylvester.
-Brunswick Street politistasjon, takk. -Ro deg ned.
Edward Butler, jeg ønsker å anmelde en forbrytelse.
Et ran, Fitzwilliam Square.
Ikke rør noe, Harry. Ingen av dere. Dette er et åsted.
Så snart som mulig, takk.
-Takk. -De er på vei.
Hvor skal du?
Datteren vår er i fengsel, Edward.
Skal du dit?
Ja, selvsagt.
Jeg forbyr deg å dra.
Hun er ikke lenger vår datter.
Snakk for deg selv, Edward.
Men hun er fremdeles min datter,
og om hun er i vansker, gjør jeg alt jeg kan for å hjelpe henne.
Sylvester.
Det er selvsagt behov vi ikke kan dekke...
Mr. Hammond.
Vi ransaket Pearses skole og fant dette i et av klasserommene.
Vi har gått gjennom listen over ansatte
og har et spor i retning av den som tok det fra slottet.
Takk, etterforsker.
Jeg skal se på det.
Så snart tiden tillater det.
Maxwell har forhåndsdømt dem.
Jeg er en jurist, George, men er også i reservetroppene. Jeg må følge ordre.
Så hvorfor bry seg med dette?
Hva kan vi gjøre for dem?
Sørge for at rettssaken er så rettferdig som mulig.
Hvordan? Det er ikke noe forsvar, ingen dommer, ingen vitner.
For at anklagen om å hjelpe fienden i krigstid skal holde,
må det finnes bevis.
Ja, deres egen erklæring, våre tapre allierte i Europa.
Kan like godt referere til belgierne, serberne eller finnene, som tyskerne.
Det trengs sterkere bevis.
Det er noe jeg vil du skal gjøre for meg, George.
George Wilson.
Jeg antar du vet hvem jeg er.
-Jeg skrev et brev til min mor. -Beklager om jeg forstyrret.
Jeg var ferdig.
Vil du ha en sigarett?
Nei takk. Hvorfor er du her, Mr. Wilson?
En tjeneste, Mr. Pearse.
Hovedanklageren, Mr. Wylie, har bedt meg informere deg
om anklagene som du og de andre lederne står overfor.
Anklagen er å ha hjulpet Hans Majestets fiender i krigstid.
-En forbrytelse med dødsstraff. -Det er svært snilt av ham,
men fortell Mr. Wylie at jeg ikke trenger forsvarsadvokat.
I krigsretten har du ikke rett til noe slikt.
Det er det samme. Jeg skal ikke forsvare meg.
Og om jeg så gjorde, er jeg en kvalifisert jurist.
Mr. Pearse, som anklagere, er det ikke løytnant Wylies rolle
eller min å gi deg råd angående ditt forsvar.
Jeg er takknemlig for det.
For å ta et skritt tilbake, om en slik anklage skal holde...
...trenger dere bevis?
Om intet slikt bevis kommer frem, vil du og dine kamerater
stå overfor mindre anklager om opprør og oppfordring til misnøye.
De medfører ikke dødsstraff.
Vel, jeg er takknemlig overfor deg,
Mr. Wilson, og overfor Mr. Wylie.
Vil du at jeg sørger for at moren din får brevet?
Jeg er sikker på at vennene våre vil ønske å lese det når jeg er ferdig.
-Hva sa du til Pearse? -Akkurat det du sa til meg.
Og han skriver en etterskrift til moren og ber henne takke
og sende varme hilsener til hans gode venn keiseren.
Hva driver han med?
Han ønsker nok å dø.
Maxwell hjelper ham gjerne med det.
-Hva med de andre lederne? -Han signerte dødsordren deres også.
Patrick Henry Pearse, du er anklaget for å ha deltatt i et væpnet opprør,
og for å ha ført krig mot Hans Majestet Kongen.
KILMAINHAM FENGSEL.
Opp med humøret, jenter.
Husk, ikke la dem se frykten deres.
Hva gjør du her, Charles?
Jeg klarte ikke slutte å tenke på deg, May.
Var det noe du ville si?
Unnskyld?
Ja, selvsagt. Unnskyld, May.
Vanessa var forferdelig mot deg.
Hva med hvordan du var mot meg?
Jeg kunne nok ha vært snillere med deg, ja.
Men jeg sier ikke opp og drar hjem til England,
slik Vanessa ønsker.
Jeg blir her og setter ting på plass igjen.
Jeg skal fikse alt, May.
Alle disse eskene du putter de forskjellige delene av livet ditt i...
Charles, de har kollapset.
Du kan ikke reparere dem så lett.
Jeg mener det, denne gangen. Du og jeg får dette barnet sammen.
-Jeg har ordnet alt. -Om du så kunne ordnet alt...
...er jeg ikke villig til å bo i en av eskene dine.
Hvorfor ikke?
Fordi jeg ikke elsker deg, Charles.
Hill deg, Maria, full av nåde, Herren er med deg,
velsignet er du blant kvinner og velsignet er ditt livs frukt, Jesus.
Hellige Maria, Guds mor, be for oss syndere,
nå og i vår dødstime. Amen.
Her, mamma.
Hva er dette?
Det er for Peter.
Så han kan få en ordentlig begravelse.
Han trenger ikke begraves med fattigfolket.
Han kan få en likvogn og...
Hvor fikk du dem, Min?
Mrs. Butler ga dem til oss.
Da hun hørte om det.
Hill deg, Maria, full av nåde, Herren er med deg.
Velsignet er du blant kvinner, og velsignet er ditt livs frukt, Jesus.
Hellige Maria, Guds Mor, be for oss syndere, nå og i vår dødstime.
Slik handling, beregnet på å være skadelig
for rikets forsvar,
og utført med den intensjon og med det formål å hjelpe fienden.
Dømt til døden ved eksekusjonspelotong.
Giv akt!
Klare!
Sikt!
Skyt!
37, Mahon, James.
112, Fitzgerald, Desmond.
104, Houston, John.
54, Cosgrave, William...
Giv akt!
Klare!
Sikt!
Skyt!
Klare!
Sikt!
Skyt!